Sa plecam de-aici.
- Putem sa plecam? - mecanicul e in viata, dar fochistul nu.
- Alimentez eu cazanul, domnule. - Du-l pe Oriani langa mecanic.
- Trimite-i pe preot si pe medic aici. - Da, domnule. Du cadavrele alea in vagon.
Suie cadavrul asta in vagon.
Ia repede corpurile astea de aici!
Fa trenul asta sa mearga si nu vei pati nimic. Ai inteles?
Miscati-va, oamenilor! Hai, miscati-va!
Inca zece minute... La naiba!
O sa opreasca sa alimenteze cu apa, cum am facut si noi. Pana ajunge el aici, noi vom fi departe.
Ticalosul ala e chiar in spatele nostru.
Poti sa-l trezesti? Vom avea nevoie de el.
Haide.
Tot confortul de acasa.
Va rog. Sunt italianca. N-am facut nimic.
- Ce faci aici, copila mea? - Parinte, esti ridicol.
Nu crezi ca ar trebui sa se imbrace in timp ce vom vorbi despre asta?
Are dreptate. Du-te, fato. Nimeni nu-ti va face nici un rau.
Cateva intrebari, maiorule.
- Pot sa ma ridic? - Desigur.
Nu voi raspunde la nici o intrebare, herr colonel.
Maiorule, toti paznicii tai sunt morti. Acum noi suntem stapanii acestui tren.
Vreau sa stiu cand si unde vom primi hrana pe care ne-ai promis-o. Clar?
- La Florenta, la ora 6 dimineata. - Si ce se va intampla la Florenta?
Trenul se va opri in statie, iar prizonierii vor putea cobori.
Colonele Ryan. Colonele, priveste.
Se pare ca ne indreptam spre Innsbruck.
Ce inseamna cercurile astea, maiorule?
Trebuie sa receptionez instructiuni in localitatile alea de la dispeceri. Eu insumi. Nimeni altcineva.
Le receptionezi prin radioul asta de aici?
- Nu. Asta e un simplu radio. - Bine. Treci acolo.
Locotenente, daca face miscari bruste, impusca-l.
- Pastreaza aceeasi distanta fata de noi. - E un tren german de trupe, cu acelasi orar ca si noi.
Domnilor, ati fost foarte indrazneti. Si totusi, cu ce v-ati ales?
In Florenta asteapta alte trupe. Ati dat suficienta dovada de eroism.
Daca sunteti oameni rezonabili, voi avea grija sa fiti tratati cu respect in Florenta.
Am primit o dovada despre respectul nazistilor cand am urcat in acest tren.
- Si totusi, nu aveti nici o sansa. - Si n-avem nimic de pierdut incercand sa gasim una.
Actele lui von Klement si permisul de calatorie, valabil pana la Florenta.
- Cunosti foarte bine germana, parinte. - Am studiat in Germania.
Am studiat la Breslau, dupa ce am absolvit Oxford.
Crezi ca dispecerul din Florenta il va recunoaste pe maior dupa infatisare?
- Va fi un italian, asa-i? - Desigur. Sub supravegherea nemtilor.
- Iar eu cred ca minti. - Eu zic ca intr-o tara cu atatea tulburari,
sansele ca dispecerul sa ceara actele sunt extrem de reduse.
Pe cine sa intrebe? Vreau sa zic, tocmai ai zis adineauri...
- Da. S-ar putea sa fie sansa de care vorbeam. - Ati innebunit de tot!
- Chiar asa e. - O, nu. Dar eu...
Uita-te la poza asta. Nu seman nici pe departe cu individul asta.
Nu. N-am s-o fac.
N-o fac. Categoric nu.
Asa e mai bine. Acum sa te vad cum mergi.
- N-o sa mearga. - Ba va merge. Hai sa-ti vad mersul.
Adauga putin stil. Pune o mana in sold. Nemtii sunt stilati.
Plezneste-ti manusile de coapse.
Cred ca te descurci perfect, parinte. Sunteti pregatiti?
Da, domnule. Am fost pe acoperis sa verific. 14 dintre baieti sunt pe post de paznici.
Restul uniformelor erau prea patate cu sange.
- Ati scapat de cadavre? - In timp ce treceam peste ultimul pod.
- Fa ce-ti spun, sau te ucid! E clar? - Am inteles!
Locotenentul vrea ca oamenii de pe acoperis sa coboare, pentru a fi hraniti primii.
Daca vor cobori, vom fi morti. Nu stiu sa vorbeasca nemteste.
Ne-am ars.
Crikey! Ala nu e vicarul nostru?
Regulamentul cere sa te adresezi mai intai comandantului.
Locotenent Gertel, domnule... Bucataria de campanie 306. Paznicii ar trebui hraniti...
Primii 16 prizonieri vor inmana portiile gardienilor.
- N-au voie sa-si paraseasca posturile. Clar? - Inteles, domnule maior.
Hai sa vedem ce fac porumbeii nostri.
Sunt maiorul von Klement.
Inmanati-mi ordinele, va rog.
Pot sa va vad actele de identitate, domnule maior?
Inchide-te la veston!
Indraznesti sa te pretinzi ofiter al armatei germane?
Numele dumitale, gradul si numarul matricol!
Daca nu esti in stare sa te ridici la pretentiile postului pe care-l ocupi...
...voi avea grija sa fii transferat pe frontul rusesc!
Ordinele mele! Ma grabesc!
Nazistii astia... Dumnezeule!
- Uite-i ca vin. - Dumnezeule, au reusit!
Bravo, parinte. Ai reusit. Doamne, ai reusit.
Credeti sau nu, bietul dracusor a lesinat.
Trebuie sa deplaseze doua divizii in sud.
Conform hartii, ne vom abate de la ruta principala pana la lasarea intunericului.
Oamenii ar putea cobori in zece minute.
Cum putem cobori in zece minute, cu trenul ala plin de trupe in urma noastra?
- Ar putea sa opreasca la Bologna. - Sau ar putea sa ne urmeze pana la Berlin.
Sa evadam? N-am reusit sa evadam. I-am facut astuia treaba in locul lui.
Exact. Iar in Verona, care e marcata cu un X pe harta, va voi arata recunostinta mea.
La Verona, atat echipajul trenului, cat si paznicii, sunt programati sa fie schimbati.
Asta daca vom ajunge la Verona.
Uite aici.
Sa zicem ca, atunci cand vom ajunge la Bologna,
vom trece pe aici si vom face stanga spre Milano.
Si unde sa ajungem? Poate pe caile ferate americane, da?
Dar trenul asta se afla sub ordinele inaltului comandament german.
Lucruri de-astea nu sunt posibile. Pentru a redirectiona un tren militar
este necesar un ordin scris si semnat de un membru al Statului Major, colonele.
Maiorule, nu sunteti singura armata din lume care lucrati cu formulare in triplu exemplar.
Obergruppenführer Wilhelm von Kleist.
- Asta inseamna Stat Major? - Intr-adevar.
Bun. Avem nevoie de un formular in alb si avem o masina de scris.
- Esti un vrajitor! - Oricum, mai rau de-atat nu putem ajunge.
Liniste.
Sa zicem ca scriem un ordin catre Klement.
Odata ajuns in Bologna, i se va spune sa plece spre Milano,
unde va primi instructiuni confidentiale de la Gruppenführer...
- Da-mi un nume german care sa sune bine. - Ottfried. Johann Heinrich.
...de la Gruppenführer Heinrich, care se afla la comanda unui tren incarcat cu niste cutii sigilate,
care vor trebui livrate cuiva mare, cuiva important.
- Lu' grasu' de Goering. - Lu' umflatu' de Hermann. Minunat!
- Prada de razboi pentru Reichsmarschall. - Ce zici, maiorule?
S-ar putea sa mearga. E nevoie de nervi tari. Sa fii sigur de asta.
Si avem aici semnatura bunului nostru prieten de la Statul Major, Wilhelm von Kleist.
- Va fi foarte dificil, domnule. - Dificil?
Pentru Hermann grasu'?
Pentru domnul maresal Goering, se rezolva, desigur.
- E imposibil! - Este un ordin!
Nu ma contrazice, refa traseul!
- Ceas american, da? - Da...
Asta e un ceas de pilot american. Cum ai facut rost de el?
L-ai furat? L-ai cumparat? L-ai gasit?
I l-am daruit eu, fiindca a doborat un avion american.
Domnul general von Kleist va fi foarte multumit.
Numele dumitale, capitane, pentru a-l trece in raport.
Da-i asta mecanicului.
Gestapo.
- Cat timp a trecut? - Zece minute, iar pulsul meu e la maximum.
- Cum a mers? - O nimica toata.
Lasa-l. Toata lumea la pamant.
Gestapo. Ridica jaluzelele.
Ce doriti? Sunt ocupat! Ce doriti?
Individul asta ar trebui sa fie raportat superiorilor lui.
Aici ne despartim de afurisitul ala.
- Am gasit. - Ce ai gasit?
Am descoperit un loc unde sa parasim trenul. O linie abandonata, la jumatatea drumului spre Milano.
Haide. Sa aruncam o privire.
Pare sa fie la vreo...
150 de kilometri.
- Ajungem acolo pe la 9 seara. - Mai adauga o jumatate de ora, cand oprim pentru apa.
- E si mai bine. Va fi intuneric. - Pana dimineata, 90% din oamenii tai vor fi morti.
Nu mai avem nevoie de el. Si nici de ea.
Nu-ti face probleme. Daca ti-e greu, va fi placerea mea s-o fac.
- Decid eu asta. - La fel ca si cu Battaglia?
- E o diferenta. - Si eu intentionez acelasi lucru.
- Ti-ai primit ordinele, maiorule. - Ma tem ca nu.
- Pentru numele lui Dumnezeu. Sunt oameni si ei. - Oamenii nu trag in raniti.
Dar oamenii comit crime cu sange rece? Esti in stare sa mergi atat de departe?
Pot sa merg in compartimentul meu?
Da, desigur.
N-ai mancat nimic de cand am preluat comanda trenului.
- Nu mi-e foame. - Ba sigur ca ti-e. Uite, ia aici. Relaxeaza-te.
Nu te mai ascunde. Stiu ca vei face ceea ce doreste maiorul englez.
Adica sa va omor pe amandoi?
E normal. In locul tau, as face acelasi lucru.
Ba nu, n-ai face-o. Nu esti chiar asa de dura.
- Atunci, ce vrei? - Nimic.
Nu ma vei ajuta?
Daca pot, desigur.
Asta spun toti barbatii.
Ce varsta ai?
Primul a fost barbatul care a "ajutat-o" pe mama.
Inca nu eram pe atunci.
Lucrurile astea nu se intampla si in America?
- De ce stai cu nemtii? - Pentru hrana, pentru haine... Pentru a supravietui.
- Doar pentru asta? - Suntem in razboi, sa stii.
Mda.
Cum ai zis adineauri?
Sa ma relaxez?
Crezi ca picioarele mele sunt prea slabe?
Nu vrei sa inchizi usa?
Ba am s-o fac.
Pe dinafara.
Porci de germani!
- Avem nevoie de apa. Ne e si foame. - Pastrati linistea acolo.
- Daca ar sti ce se intampla, ar face-o. - Vor trebui sa astepte.
Ce naiba mai asteptam?
Sa mergem!
Au disparut. Nu sunt aici.
E mort.
Inapoi! Treceti pe acoperis!
- Nu-i putem lasa in urma, sa ne dea de gol. - Acopera partea aia. Inainteaza spre locomotiva.
Inapoi!
In ordine. Sa mergem.
Pune trenul in miscare!
Nu fugi!
Sunt italianca! Salvati-ma!
Ia-ti mainile de pe mine sau iti zbor creierii!
Un mesaj din Bologna, domnule.
Un convoi de prizonieri se deplaseaza spre Austria, cu trecere prin Verona.
Cu seful statiei din Bologna, va rog.
Convoiul de prizonieri? Da... Spre Milano.
Domnule capitan, a fost facut chiar din ordinul generalului locotenent von Kleist.
Un transport pentru Maresalul Goering? E ridicol!
Bine, o sa verific.
E imposibil!
Bologna confirma ordinul dumneavoastra special pentru redirectionarea trenului spre Milano.
Un ordin special din partea mea?
Referitor la transportul pentru maresalul Hermann Goering.
N-am dat niciodata un asemenea ordin. Despre ce tren zici ca e vorba?
Un convoi de prizonieri.
Cu biroul dispecerului din Milano, va rog.
Sinele astea par destul de lucioase, avand in vedere ca n-au fost folosite.
Ceva se afla inaintea noastra.
Sinele astea au fost folosite recent. Dar nu stim cine se afla inainte.
E liniste aici. Sa-i dam zor!
- Ultima oprire, domnule colonel? - Ultima oprire, soldat. Toata lumea afara.
Coborati din vagoane.
- Alea nu sunt avioane germane. - Americane?
Nu. Englezesti. Lancaster, cred.
Regret sa va las intr-un loc necunoscut, dar n-am cum sa va ajut.
Tineti directia catre munti sau catre mare.
Ne vom replia si vom porni din nou la Jerry. Dati-i drumul, baieti. Noroc.
Toata lumea inapoi in tren! Inapoi in tren!
Treceti inapoi in tren!
Hai, miscati-va! Inapoi! Treceti inauntru!
Oriani!
Ia trenul asta de aici! Hai! Da-i drumul!
Lasule! Vrei sa-i lasi pe oamenii astia sa moara?
Sunt englezi... Americani... Sunt dusmanii nostri!
Si germanii ne sunt prieteni?
Lasa-l pe lasul asta sa plece.
Opreste trenul!
Bostick!
- Ranitii sa treaca in vagonul de dormit! - Spune-i lui Oriani sa decupleze vagoanele in flacari.
- Unde-i Oriani? Suntem gata de plecare. - Sa plecam? Unde?
Trei morti, iar restul au nevoie de ajutor mai bun decat le pot eu oferi. Poate ca acesta e sfarsitul drumului.
Omul asta crede ca ne poate ajuta sa trecem.
- Despre ce vorbesti? - Elvetia. Intregul tren. Pe noi toti.
- Elvetia? - Ai innebunit. Cu totii sunteti nebuni de legat.
Uite aici. La nord de Milano, unde se intretaie liniile.
Din cauza razboiului, tot traficul este directionat spre Germania.
Dar spre stanga, pe vechea ruta Maloja Pass, se ajunge in Elvetia.
In cateva ore, putem trece granita si sa fim liberi.
- Este posibil. - Mda, poate, dar Milano - aici e problema.
- Crezi ca-i putem prosti din nou? - Mecanicul zice ca e o posibilitate.
La perifere se afla un turn de control la intrarea in statie.
Acest turn controleaza toata zona orasului.
Daca-l putem captura si distrugem semnalizatoarele din statia principala, aici,
nu vor afla unde suntem pana ce nu le repara, dar pana atunci va fi prea tarziu.
Putem trece prin Milano fara sa oprim?
Da. Mecanicul zice ca se poate.
Sa mergem.
Da-i drumul!
Haide!
Sa mergem!
E posibil ca trenul sa ocoleasca Milano?
Nu, domnule, zice ca trenul este nevoit sa treaca prin statie.
In curand vom trece prin statie. Daca au refacut curentul, vom fi reperati pe panoul de control.
Pana atunci, vom prinde viteza maxima. Va fi prea tarziu pentru oricine sa ne opreasca.
Fa rost de un tren pentru trupele mele!
Aici colonelul Gortz. Vreau legatura cu comandantul aviatiei. Aviatiei!
- Dracia asta nu poate fi facuta sa mearga mai repede? - Nu, pana ce nu vom ajunge in varful trecatorii.
De acolo drumul coboara pe tot traseul, pana in Elvetia.
N-ar trebui sa mai incetinim putin? Daca au blocat drumul in fata...
Las-o sa mearga. Sa ne grabim.
Ryan.
- Chiar daca reusim sau nu... - O sa reusim, maiorule.
Ceea ce vreau sa spun este ca regret ca a trebuit sa te descurci tu cu fata.
- Amice, uite. Alpii. - Am reusit.
Acum ca am depasit punctul critic, maior Fincham, banuiesc ca va vreti hainele inapoi.
Pepino!
Messerschmitt!
Incearca sa distruga locomotiva.
Ii vine un ajutor.
Uite un altul!
Oriani!
In ordine, sa-i dam drumul.
Ce naiba zice?
Pasarela aia ocoleste muntele. E mai scurt decat prin tunel.
- Fincham, s-o luam pe scurtatura. - Urmati-ma! Toata lumea sa ma urmeze!
Miscati-va!
Haideti, prieteni!
In ordine. Inapoi! Inapoi pe platforma!
Inapoi!
Se pare ca se retrag. Sa privim prin binoclu.
Nu e de mirare ca se retrag. Sa mergem.
Ce zici de trenul ala german de trupe din spate?
- Avem arme. Sa-l oprim. - Si apoi?
- Zice ca putem repara sina distrusa. - Cu ce s-o reparam?
E simplu. Luam o bucata de sina din spatele trenului si o punem acolo.
Hai sa punem mana pe trenul de trupe! Toti care au pistoale Schmeisser, urmati-ma.
Perfect! Au oprit trenul!
Asta e mult prea lunga. Luati-o pe asta de aici. Grabiti-va.
Luati-o pe asta de aici. Repede!
Trage!
Repede!
Hai, repede! Ar trebui sa mearga!
Miscati-va!
Haide!
N-a mers! Inapoi!
Inapoi!
Foc!
Hai! Grabiti-va! Repede!
Sa ne retragem!
Atentie! Aici. Stop!
Opriti-va. Incetati focul!
Foc!
Incetati focul! Inapoi!
- Incearca sa ne inconjoare, nu? - Daca n-au si facut-o deja.
- Da-mi grenadele alea. O sa iau cativa oameni. - Nu. E nevoie de tine aici.
Bostick, vino cu mine.
Fugi!
Grenada!
Inapoi!
Uite-i!
Haide, Ryan!
Haide, maiorule! Da-mi mana!
Grabeste-te!
Haide! Mai repede!
Ti-am spus odata, Ryan, daca macar unul scapa, e o victorie pentru toti.